У режисера Марка Лоуренса є дві одержимості. Перша - це романтичні комедії, які він штампує наче на невідомих лекалах. Друга - «актор» Х'ю Грант, який раніше знімався в кожному фільмі режисера, а тепер добряче пом'ятий після скандалу, що розгорівся довкола його сексу з повією. Поєднуючи ці свої пристрасті, Лоуренс стабільно видає нам добротненькі, не надто претензійні фільми, про які можна сказати «на раз подивитися». Заради справедливості відзначимо, що цей один раз, як правило, не розчаровує.
Щасливе життя родини Морганів залишилася далеко в минулому. Вони вже три місяці не живуть разом через адюльтер містера Моргана. Останній дуже хоче спокутувати свою провину і врятувати сім'ю: він дарує благовірній ціле сузір'я і запрошує її на побачення. У ході зустрічі, яка тільки посилює їхню сварку, Моргани стають свідками вбивства. Тепер, згідно з програмою захисту та переселення свідків, ФБР під фальшивими личинами відправляє подружжя в далеку американську глухомань, залишаючи їх під опікою двох ковбоїв. І от сімейці, яка волею долі не може розлучитися, доведеться ужитися одне з одним, навчитися доїти корів і пасти ведмедів, і, звісно, помиритися.
Власне, як уже сказано вище, в Марка Лоуренса вкотре вийшла одноразова романтична комедія, яка, втім, не дуже смішить. Дивлячись на акторську гру Сари Джессіки Паркер, яка й раніше не сяяла, хочеться не просто розлучитися з нею, а пересунути її, щоб убивці було зручно цілитися, перевірити затвор його гвинтівки і власноруч вкласти кулю в магазин. На тлі цієї дурнуватої істерички герой Х'ю Гранта, який не може порадувати глядачок нічим, окрім власної згасаючої краси, тьмяніє й губиться. Таким чином, родина Морганів на екрані не видається людьми, які щиро кохали одне одного, а тепер страждають від необхідності розлучення. Вони, радше, схожі на двох утомлених одне одним ідіотів, яких у дитинстві навіщось одружили батьки. Тому загальну картину, як не дивно, рятують персонажі другого плану. Колоритна ковбойська родина Віллер у виконанні неповторного Сема Еліота та чарівної Мері Стінберген зображують саме те, що мали б показати Грант і Паркер. От дивлячись на них, справді віриш, що це чоловік і дружина, які кохають одне одного, і в минулому в них було чимало проблем. Саме вони, а також добряче остогидле висміювання ставлення городян до американської глибинки, й витягують цей фільм.
«Куди поділися Моргани» - це непогана, загалом, картина, яка, все-таки, скоріше сподобається представницям прекрасної статі, ніж їхнім супутникам. Дівчата в очікуванні чергової тягучки про «Секс і місто» будуть раді побачити стареньку Паркер і зів'ялого красеня Гранта. Ну, а хлопцям, яких їхні половинки затягнуть до кінотеатру, доведеться придушувати позіхання, зрідка підсміюючись із доречних жартів.